Türgi pole ainult rannapuhkus
![line](/estraveller/oct_dec2002/images/hrule.GIF)
Toomas H. Liiv
Mullu
detsembris Istanbuli lennates kogesin taas kord, et Türgi ei tähenda sugugi
ainult rannapuhkust. Lufthansa lennuk oli sunnitud Istanbuli kohal tund
aega ringe tegema, sest maa peal oli vägev lumetorm. Ja kuna igasugune
lumi on seal suhteliselt haruldane, ei suudetud maandumisradasid tükk
aega lumest puhastada.
Sel õhtul ja järgmisel päeval oli elu Istanbulis peaaegu välja surnud.
Hiigelsillad, mis Kuldsarve lahe kohal Euroopat ja Aasiat ühendavad, suleti
jäätumise tõttu. Tänavatel olid suured lumehanged ning veel rohkem lund
maanteedel takistas inimestel nädalavahetuse järel linna tagasi pöördumast.
Ent külm ilm ja lumetuisk ei muutnud sugugi jahedamaks türklasi, kes
suudavad pikemal Türgis viibimisel oma külalislahkusega veidi väsitavakski
muutuda. Paigutudes ajalooliselt Euroopa ja Aasia piirile, on türklased
üle võtnud mõlema kontinendi kombeid ja kultuuri ning on alati valmis
seda oma külalistega jagama.
Eestlaste
jaoks seostub Türgi enamasti puhkusega lõunarannikul Marmarises või Alanyas.
Kes ainult sellest huvitatud, saab Wris Toursi või Aurinkomatkade paketi
sõltuvalt hooajast kätte 5000-10 000 krooniga. Viimase hetke pakkumised
on veelgi odavamad.
Wris Tours sobib eelkõige neile, kes soovivad eestikeelset teenindust
ning paljude teiste eestlaste seltskonda. Kes aga harjunud iseseisvamalt
reisima, võiks vaadata Soome reisikorraldajate poole. Sihtkohtade, hotellide
ja hindade valik on suurem ja nende kõigi pakette saab osta Estravelist.
Nii enne reisile minekut saab rannapuhkusele juurde osta erinevaid ekskursioone,
aga sellest allpool.
Neile, kes Türgis rannapuhkusel juba käinud, soovitaksin aga võtta ette
reis hoopis Istanbuli. Edasi-tagasi piletite hinnad Tallinnast Istanbuli
algavad 5200 kroonist (LOT), ent lennata võib ka Estonian Airi/SAS-i/Lufthansaga,
hinnad alates 8270 kroonist, mõlemal juhul lisanduvad lennujaamamaksud.
Reisid Türgis eneses
Kuna Türgi ulatub sadu kilomeetreid põhjast lõunasse ja idast läände,
siis riigis endas reisimiseks on parimaks võimaluseks lennuk. Turkish
Airlinesi (www.turkishairlines.com) siselendude
piletid, mida müüb ka Estravel, maksavad alates 80 dollarist (umbes 1300
kroonist) üks suund – näiteks Istanbulist Ankarasse. Või lõunaranniku
kuurortidest päevaks-kaheks Istanbuli.
Mõnikord pakuvad Türgi kohalikud bürood odavamaid pileteid kui Tallinnast
müüdavad, ent see tähendab suuremat sekeldamist (meilivahetus, tasumine
krediitkaardi või pangaülekandega) ning ka suuremat ebakindlust. Lõppkokkuvõttes
ei ole paarikümnedollarine kokkuhoid ilmselt seda vaevanägemist väärt.
Alternatiivina võib Türgis reisimiseks kasutada bussi (suuremad firmad
on Kamil Koc ja Ulusoy). Bussid on väga mugavad ja reisimine suhteliselt
odav – umbes 50 senti kilomeeter. Iseasi on aga see, kas tahate oma väärtuslikku
puhkuseaega bussis kulutada, sest pikemad reisid võtavad aega ööpäeva
või rohkemgi.
Kuigi suur osa türklasi on ahelsuitsetajad, on bussides suitsetamine
keelatud – välja arvatud juhil, et see roolis magama ei jääks. Kindlasti
tuleks aga vältida rongi suitsetajate vagunisse sattumist – kui 80 inimest
su ümber kanget türgi tubakat tõmbab, tuleb kõik riided reisilt naastes
keemilisse puhastusse saata.
Loomulikult võib üürida ka auto – teed on enamasti ülihead, ning autoga
saab peatusi teha just seal, kus teile meeldib. AVIS pakub võimalust auto
Eestis ära tellida ja siin ka maksta – see säästab teie krediitkaarti
suurematest väljaminekutest. Kõige mugavam on auto tellida Estravelist
koos lennukipiletite ja/või hotelliga. Kiirteedel tuleb tasuda teemakse.
Sihtkoht
Istanbul
Ei jätku ühest elust, saati siis ühest reisist, et Istanbuli põhjalikult
tundma õppida. Praegu 15 miljoni elanikuga Istanbul oli Ottomani impeeriumi
ja hiljem Türgi Vabariigi pealinn, kuni see 1923. aastal pärast revolutsiooni
julgeolekukaalutlustel sisemaale Ankarasse üle viidi. Ent äri- ja kultuuripealinnaks
on Istanbul jäänud tänaseni.
Et end Istanbulis hästi tunda, tuleb kõigepealt leida korralik hotell
ja just õiges kohas. Üks võimalus on tellida reisibüroost oma maitsele
ja rahakotile vastav majutus, ent paraku on reisibüroode andmebaasides
enamasti suuremad hotellid, millel pole nii palju iseloomulikku sarmi,
kui Istanbulis võiks oodata.
Mu türgi sõbrad ei olegi aru saanud, miks meeldib mulle peatuda ühes
väikeses no-name, no-star hotellis Istanbuli vanalinnas Sultanahmetis.
Vastus on lihtne: selle hotelli tubade rõdult avaneb hingemattev vaade
Marmara merele ja sadamast väljuvatele laevadele ning kui otse akna alt
sõidab veel mööda Agatha Christie raamatuist tuntud Idaekspress, on rõdul
veinijoomise nauding täiuslik.
Niisiis soovitaksin otsida hotelli Sultanahmetis (küsige Estravelist
või pange www.google.com-is otsingusõnadeks näiteks
“hotel Istanbul Sultanahmet”. Tähelepanu tasuks pöörata hotellidele, mis
nimetavad ennast kas “charming”, “special class” või “boutique”. Ehk siis
neile, mis pole tingimata euroremonditud ja on seetõttu säilitanud eelmise
sajandi esimese poole idamaise hõngu.
Majutuse hinnad algavad 40 dollarist (umbes 600 kroonist) ühese toa eest,
kui aga hotellil on ka ametlikud “tärnid”, võite hinna korrutada vähemalt
kahega. Kui otsustate hotelli broneerimise kasuks e-maili teel või internetis,
tasub alati hinda alla kaubelda – enamasti see õnnestub, tihti isegi 50%
või rohkem – kõik oleneb hooajast ja teie veenvusest.
Istanbulis teha ja vaadata
Sultanahmet on Istanbuli vana süda, mida tervikuna võib pidada maailma
suurimaks vabaõhumuuseumiks. Kohe käe-jala juures on Ottomani sultanite
residents Topkapi palee oma lugematute muuseumidega, aga ka Aya Sofya
ehk Haghia Sophia (suuruselt kolmas kirik maailmas), Sinine Mošee, Obeliskid
ja palju muud.
Istanbuli
äri- ja kaubanduskeskus on Taksim, mis paikneb kõrgeimal Istanbuli seitsmest
mäest. Seal asub palju kvaliteethotelle, kauplusi ning põnev jalakäijate
tänav, mille ääres jätkub tegemist shoppamishuvilistele. Kes aga tahab
päris-päris türgi kaupa ja emotsioone, peaks kindlasti ära käima Suurel
Basaaril, mis asub Sehzadebasi linnaosas kohe Sultanahmeti kõrval.
Suur Basaar on labürintiderohke kaetud turg, mis samas asunud alates
keskajast. Tänaseks on enamik poekesi end küll kaasaegselt klaasistanud
ja sisustanud, ent ikkagi on siin 65 tänavat rohkem kui 4500 poega, mis
müüvad kõike alates suveniiridest ja lõpetades riiete, elektroonika ja
kodumasinatega. Ärge unustage kauplemist (vt. allpool)!
Et endale Istanbuli vaatamisväärsuste kohta pilti ette saada, tasuks
enne reisi osta Lonely Planeti raamat (Turkey või Istanbul, aga hädapärast
kõlbab ka Middle East). Uurida võib ka internetti.
Oluline on otsustada, kas tahate näha vaid Istanbuli turismipoolt või
ka paiku, kus elavad kohalikud inimesed. Ilmselt parim turistidele mõeldud
show (nabatants, türgi muusika ja tantsud) on Galata tornis, kus õhtusöögi
ja etenduse eest tuleb välja käia mõnisada krooni. Striptiis, muide, on
Türgis keelatud, küll aga võib Istanbulis kohata hulgaliselt Ida-Euroopa
prostituute.
Kui
aga tahate ehtsat türgi toitu pärismaalaste seltskonnas, siis soovitan
hotelli portjeelt seda ka niimoodi küsida. Ise soovitan restorani nimega
Hazir, kus saab tõelise kulinaarse naudingu kümnetest eelroogadest ehk
meze’dest, nii et pearoogade söömiseks eriti kõhus ruumi ei jäägi. Kaasnevad
nähtused: hea türgi vein, küünarnukitunne kitsaste laudade ääres ja kange
türgi tubaka suits – õhkkond, mida turistidele mõeldud paikades ei leia.
Krediitkaardid ja sularaha
Istanbulis on ka palju suuri kaubanduskeskusi, kuhu on lihtsaim jõuda
taksoga (küsige hotellist, mis asuvad teile kõige lähemal, sest linn on
hiigelsuur). Taksokilomeetri hind on kümne krooni ringis ning alati tuleks
nõuda taksomeetri sisselülitamist.
Ja sõidu eest tasumisel tuleb olla hoolikas ja valjusti raha lugeda “I
give you 20 million, you see, 20 million” – muidu võib juhtuda, et teie
poolt ulatatud 20-miljonine rahatäht (umbes 200 krooni) muutub taksojuhi
käes otsekui imeväel 250-tuhandeseks, ja siis pole enam millegi üle vaielda.
Nojah, see on vaid üks näide omaenda kogemusest.
Üldiselt pole põhjust olnud türklaste aususe üle kaevata – küll aga tuleks
täpselt kokku leppida, mida te tellite või ostate ja mille eest maksate.
Maksta saab aga nii sularahas kui ka krediitkaardiga – oh üllatust, krediitkaarte
aktsepteerib isegi osa basaaride väikepoodidest ning kaardilt võetakse
maha õige summa, mitte kahe- ega kolmekordne.
Samas on põhiliseks maksevahendiks siiski sularaha, eriti väljaspool
Istanbuli. Isegi restoranides, kus VISA märk väljas, võib juhtuda, et
kaart “ei lähe läbi”. Põhjus on lihtne: kaupmees tahab oma raha kohe,
pangast saaks ta selle alles mitme nädala pärast, mil inflatsioon osa
sellest ära on söönud, ja nii ongi tal lihtsam teha teie kaardi kohal
õnnetut nägu.
Kui aga sularaha otsa saab, võib seda Hansa- või Ühispanga deebetkaardiga
suvalisest automaadist võtta. Eestist kaasa võtmiseks sobivad aga nii
eurod kui ka USA dollar – eriti viimasel ajal on eurot seal hindama hakatud
ning vastavalt valuutakurssidele võib euro eest dollarist rohkemgi liire
saada.
Iialgi ei tohi lahkuda kauplemata
Kauplemine on türklastele rahvusomane nähtus. Kaubeldakse kõige üle
– alates ekskursiooni või lennupileti hinnast reisibüroos ja lõpetades
suuremate või väiksemate ostudega kauplustes. Olen kogenud, et tõele ei
vasta väide, nagu suurtes kauplustes hinda alla ei saaks. Mõnikord siiski
saab, eriti kui suudate veenda, et kõrvalpoes on sama toode nii-ja-nii-palju
odavam.
Sama kehtib selle kohta, kui olete mõnes lõunaranniku kuurordis ja tahate
kohalikust (tänava)reisibüroost mõnda ekskursiooni osta. Iialgi ei tasu
maksta esimest küsitud hinda, sest lisaks sellele kontorile on veel viiskümmend
samasugust – seda teab ka müüja ning on valmis tegema kuni 50% hinnaalandust,
peaasi, et te ostuta uksest välja ei astuks.
Kauplemise edukus sõltub muidugi sellest, kui kindel ostja eneses on.
Müüjal ei tohi lasta endale “pähe istuda” ning aeg-ajalt võib teha näo,
nagu oleksite protsessist tüdinud ja valmistuksite lahkuma. Kauplemise
juurde tarvitatakse aga rohkesti õunateed (ostke maitseainepoest ka koju
kaasa!) või kanget magusat musta teed.
Võib-olla polegi saavutatud hinnaalandus teie jaoks oluline, ent ostes
kaupa esimesena küsitud hinnaga, võite olla veendunud kolmes asjas. Esiteks
on müüja pettunud, sest türgi ärikultuuris on tehingu toimumisega võrdselt
tähtis ka müügi protsess ise (suuremate äritehingute puhul võite aasta
aega kaubelda ja kui müük ei õnnestu, on türklane ikka rahul – vähemalt
saime suhelda!).
Teiseks avastate ilmselt, et kõrvalolevas poes või reisibüroos on sama
kaup või teenus tüki maad odavam. Kolmandaks jääte ilma millestki sellele
riigile ja rahvale ainuomasest. Muide, ise olen türgi moodi kauplemist
ka Euroopas – ning Eestiski – proovinud ja toimib päris hästi…
Veel mõtteid ja fakte türklastest
99% türklastest on muslimid-sunniidid. Kui palju see igapäevaelule
mõju avaldab, on iseasi – aga nagu ütles üks mu türgi sõber, hakatakse
perekonnale viltu vaatama, kui laps koolis usuõpetuse tundides ei käi.
Muslimi kombe kohaselt lõigatakse kõik poisid ka ümber, enamasti 5-9 aastaselt.
See on suur pidu, kus osalevad terved suguvõsad.
Linnades on rohkesti mosheesid, kust imaam viis korda päevas läbi valjuhääldite
palvusele kutsub. Esialgu äratab see teid hommikul kella viie paiku üles,
ent umbes kolmandaks päevaks olete sellega nii ära harjunud, et magate
rahulikult edasi. Mosheede külastamine on Türgis lubatud ka uskmatutele,
ent riietuda tuleks korrektselt, jalatsid uksel ära võtta, naised peavad
katma pea.
Islami kultuurist on pärit ka mõned teised Türgis valitsevad suhtumised.
Alati tuleb austada vanemat inimest ning tema poole lugupidamisega pöörduda.
Ka äri tegemisel on vanus oluline – kui olete alla 30-35 aasta vana (või
kui te näete noor välja), siis tuleb teil enda maksmapanemiseks oluliselt
rohkem vaeva näha. Teisalt armastavad türklased väga lapsi ning hoolitsevad
nende eest igati.
Suhetes on oluline püsivus. Kui oled türklasega sõbraks saanud, siis
kestab suhe aastaid – ka siis, kui elate teine teises maailmanurgas ja
näost näkku enam ei kohtu. Meesterahva poole pöördutakse reeglina kõnetlussõnaga
bey (härra): näiteks Cengiz-bey. Kui aga olete lähemalt tuttavaks saanud,
muutub see varem või hiljem “vennaks” – kui keegi on kellegi vend, ei
tohi nad üksteist alt vedada ja peavad teineteisega arvestama.
Suur osa suhtlemisest ja otsuste tegemisest toimub teeklaasi taga. Väiksemates
külades tasuks sisse vaadata teemajja, kus vanamehed aega õhtusse veeretavad
ning teeklaasi kõrvale kummalisi lauamänge mängivad. Õhtustel kogunemistel
aga pruugitakse imelist türgi aniisiviina ehk rakit (veega segades muutub
häguseks, maitseb hästi ja koos meloniga tarvitades olevat eriti tervislik).
Vaatamisväärsed kohad peale Istanbuli
Ükskõik, kas alustate Istanbulist või lõunarannikult, võite kohalikest
reisibüroodest osta ekskursiooni mõnda allpoolkirjeldatud paikadest. Samuti
võib seda teha juba Tallinnas, kui tellite Estraveli kaudu mõne reisikorraldaja
(Wris Tours, Aurinkomatkat) puhkusepaketi. Arvestada tuleb seda, et siit
tellitud ekskursioonid on reeglina kas eesti või soome keeles, kohapealt
saate enamasti ingliskeelse teeninduse ja rahvusvahelisema seltskonna.
Efesos
(Efes, sama nime kannab ka Türgi tuntuim õlu) on väidetavalt parimini
säilinud antiiklinn maailmas. Rajatud 3000 aastat e.m.a. oli Efesos üks
antiikmaailma keskusi, mis mängis olulist rolli teaduse, kultuuri ja kunsti
arengus. Seal asus ka üks seitsmest maailmaimest – Artemise (Diana) tempel,
millest küll suuremat alles pole jäänud.
Pärast poolepäevast kondamist mööda surnud hiigellinna tänavaid tasub
kindlasti külastada sealsamas Selcuki linna lähedal asuvat Neitsi Maarja
maja. Väidetavasti oli see neitsi Maarja viimane elupaik. Isegi kui te
ei ole usklik inimene, saate sealt huvitava elamuse, samuti võite koju
kaasa võtta imettegevat vett neitsi Maarja kaevust.
Kui
olete valinud kahepäevase ekskursiooni (Efesos ja Pamukkale), satute teisel
päeval Pamukkalesse ehk puuvillalinna (pamuk = puuvill), mida türklased
ise nimetavad kaheksandaks maailmaimeks. Soe, kaltsiumi sisaldav vesi
(35o) on mäekülge mööda alla voolates värvinud kaljud valgeks.
Kui veel mõni aasta tagasi sai neis soojaveebasseinides ka sulistada,
siis nüüd on enamik neist säilimise huvides turistidele suletud (vaadata
saab küll).
Kooliajaloost tuntud trooja hobuse lugu või Trooja sõdasid võite meelde
tuletada Trooja (Truva) linnas, mis asub Lääne-Türgis Canakkale lähedal
ja mida peetakse samuti üheks vanade tsivilisatsioonide keskuseks. Trooja
avastas saksa arheoloog Schliemann ning lisaks vanadele varemetele võib
Troojas näha ka trooja hobuse maketti.
Loomulikult on lisaks neile paikadele Türgis lugematu arv vaatamisväärsusi,
ent parimagi tahtmise juures ei suuda nädalase reisi jooksul haarata rohkem
kui näiteks Istanbuli ja veel üht-kaht paika. Soovituseks on siin vaid
see, et reisikava tuleks Eestis võimalikult täpselt paika panna – seda
on lihtne teha reisibüroo ja interneti abiga.
Käesoleva loo autori Toomas H. Liivi tööks ja hobiks on Eesti tutvustamine
Türgis ja Lähis-Ida riikides
|